En cours de chargement...
Trinaest prica u zbirci "Omara" drugacije su od svega sto je Vladimir Jakopanec do sada pisao Tematski se izmjenjujuci jedna za drugom izmedu Australije i Hrvatske, u vremenskom kontekstu koji uglavnom pokriva 20. stoljece, ali s naglaskom na sadasnjici, radnja naoko nepovezenih pripovijetki ima, medutim, svoj zajednicki nazivnik u meteoroloskoj, a zapravo, psiholoskoj odrednici omare, sparine, zapare, teskog zraka s velikim pritiskom, prevlazne ili presuhe vrucine, koja u bitnom uvjetuje nacin ljudskoga ponasanja.
Sami naslovi pojedinih pripovijetki vec unaprijed ukazuju na psiholosko-medicinske aspekte socio-konteksta u koji autor smjesta svoje junake, njihove pripovijesti i ispovijedi ("Hudoletnjak", "Leonid", "Omara", "Infarkt"), ili svjedoce o socijalnom cinizmu ("Humano drustvo"), o mitologemskom sudbinskom sarkazmu ("Gavran na lomaci", "Taksi za grbavca", "Vjencanje ludom ludom radovanje"), ili pak o tehnicko-kulturnoj amblematici ("Corner pub", "Zetor"), a jedine dvije price s ratnom, odnosno, postratnom tematikom, takoder ukazuju na psiho-fizicke devijacije ("Osveta Zige Mojzesa", "Virus").
Tesko se dise, kako sugerira naslov knjige, opci je dojam tijekom citanja ove knjige: glavni pripovjedac, obicno u prvom licu jednine, koji je u Hrvatskoj cas turist, cas socijalni radnik, cas inzenjer, cas dijete ili umirovljenik, u Australiji se pretvara u vozaca taksija, u obiteljskog covjeka, u dokonog umjetnika ili jednostavno u nezainteresiranog promatraca, no taj pripovjedac redovito rezignirano svjedoci o nekom mutnom, sokovitom trenutku ili o (tragicnoj) egzistencijalistickoj zadesenosti individue unutar neprilagodenoga socijalnog okvira, bilo da je rijec o samoubojstvu, bilo o ratnom sukobu, bilo o migracijsko-emigracijskoj tematici, o Zidovima ili o Hrvatima zarobljenima u pandzama totalitarizma i/ili multikulturalizma, bilo o seksualnim, bracnim i dobnim zadatostima."Omara" je izuetno djelo koje tijekom citanja citatelja ne ostavlja niti na trenutak ravnodusnim i mirnim, no to istodobno nimalo ne umanju uzitak u citanju.
Dapace, "Omara" se doista cita suspregnuto, svaka prica u jednom dahu.