En cours de chargement...
Ovo je definitivno roman koji se ne ispusta iz ruke dok se ne dovrsi i posljednja stranica. Odmah na pocetku postaje ocitim i zasto. Naime, Vladimir Jakopanec koji kao emigrant preko dvadeset i pet godina zivi i radi u Australiji, koji jesvoje pocetno emigrantsko iskustvo, kao uostalom i vecina iseljenika u prekomorske zemlje, poprilicno skupo platio emotivnom monetom, to svoje iseljenicko iskustvo pretocio je u roman U zamci Nefretitis.
Bilo je tu i tamo pokusaja da se upravo ta tema obradi od nekolicine nasih pisaca iz dijaspore, ali ovo je definitivno do sada najozbiljniji pokusaj da se iskustvo iseljenika sagleda iz posve druge, neocekivane perspektive, bez pateticnih, kvazidomoljubnih i nostalgicnih pretjerivanja. Jakopanec je odabrao staviti svoju iseljenicku pricu u kontekst obiteljske i ljubavne drame, koja klizi posve normalno svojim svakodnevnim nenametljivim tempom, bez suvisnih emotivnih tonova.
Unatoc tome, sama prica plijeni i njen naboj iz stranice u stranicu nenametljivo raste, da bi na kraju dozivjela katarzu na posve neocekivani nacin. Kao glavni likovi i nositelji radnje jesu znanci iz Zagreba iz devedesetih godinaproslog stoljeca, Bruno Granzelic i Anita Gazi, koji se kao emigranti nalaze u Melbourneu, u Australiji. Bruno je ozenjen, ima dvoje djece i sretno zivi u braku s Vesnom, specijalistom za plucne bolesti, cije se kvalifikacije ne priznaju u Australiji, te je prisiljena raditi kao bolnicarka u umirovljenickom domu.
Bruno se kao restaurator umjetnina vrlo brzo zaposljava u svom zanimanju u Nacionalnoj galeriji Victorije i njihov zivot se uz razumljive doseljenicke frustracije odvija naoko normalno. Anita je sama i po dolasku u Melbourne pronalazi Mirka, poznanika iz Zagreba, s kime pocinje zivjeti. Predmet Anitina interesa zapravo, ubrzo postaje Bruno, te se tako stvara trokut koji malo, pomalo pocinje komplicirati ionako komplicirani zivot u novom, nepoznatom gradu, bez rodbine i prijatelja.